         
 ***   
 Як добре, що смерті не боюсь я    
 і не питаю, чи тяжкий мій хрест,    
 що перед вами, судді, не клонюся    
 в передчутті недовідомих верст,    
 що жив, любив і не набрався скверни,    
 ненависті, прокльону, каяття.    
 Народе мій, до тебе я ще верну,    
 як в смерті обернуся до життя    
 своїм стражданням і незлим обличчям.    
 Як син, тобі доземно уклонюсь    
 і чесно гляну в чесні твої вічі    
 і в смерті з рідним краєм поріднюсь.    
