 РОЗМОВА З ДРУГОМ     
     
 Ліс зустрів мене як друга   
 Горлиць, теплим воркуванням,   
 Пізнім дзвоном солов'їним,   
 Ніжним голосом зозулі,   
 Вогким одудів гуканням,   
 Круглим циканням дроздів.   
 Ліс зустрів мене як друга   
 Тінню від дубів крислатих,   
 Смутком білої берези,   
 Що дорожчий нам за радість,   
 Кленів лапами густими,   
 Сосни гомоном одвічним,   
 Срібним шемранням осик.   
 І до друга я звернувся   
 Із промовою такою:   
 Ти рости на втіху людям,   
 Отіняй кохання чисте,   
 Бережи нам світлі ріки,   
 Що полям несуть вологу,   
 Що запліднюють сади,   
     
 А за кожну деревину,   
 Що піде нам на будови   
 Чя на щогли корабельні,   
 Ми нові гаї посадим,   
 Щоб земля була весела,   
 Як веселе птаство в лісі,   
 Як веселі дерева.   
 1954   p.     
     
