         
 * * *    
     
 Верни до мене, пам'яте моя,    
 нехай на серце ляже ваготою    
 моя земля з рахманною журбою.    
 Хай сходить співом горло солов'я    
 в гаю нічному. Пам'яте, верни    
 із чебреця, із липня жаротою.    
 Хай яблука останнього достою    
 в мої, червонобокі, виснуть сни.    
 Нехай Дніпра уроча течія    
 бодай у сні у маячні струмує,    
 і я гукну. І край мене почує.    
 Верни до мене, пам'яте моя.    
