         
 НАПИС В РУЇНІ   
     
 "Я, цар царів, я, сонця син могутній,    
 Собі оцю гробницю збудував,   
     Щоб славили народи незчисленні,    
 Щоб тямили на всі віки потомні    
 Імення"... Далі круг і збитий напис.    
 І вже ніхто з нащадків наймудріших    
 Царського ймення прочитать не може.    
 Хто збив той напис - чи сперечник-владар,    
 Чи просто час потужною рукою, -       
 То невідомо. Дивним візерунком    
 Багато слів написано край нього    
 Про славу безіменного владаря,    
 Змальовано царя славетні вчинки:   
 Он цар сидить високо на престолі,    
 Народи подолані йдуть з дарами    
 Коштовними й додолу клонять чола,    
 А він сидить, немов камінний ідол,    
 Під опахалами з барвистих пер.    
 Лице його подібне до Тутмеса,    
 І до Рамзеса, і до всіх тиранів.    
 Он далі він, схопивши за волосся    
 Одразу цілий гурт якихсь повстанців,    
 Кривим мечем над ними замахнув.    
 Лице його подібне до Тарака,    
 До Менефта, як і до всіх тиранів.    
 З лицем тим самим він левів полює,    
 Левіафанів ловить, б'є пташок,    
 І їде полем через людські трупи,    
 І бенкетує по своїх гаремах,    
 І на війну жене своїх підданих,    
 І посилає на роботу люд -    
 На ту страшну єгипетську роботу,    
 Що має вславити царське імення.   
     
 Іде той люд, мов хвилі в океані,    
 Без ліку, без числа на бойовисько    
 І стелиться під ноги коням царським,    
 А хто живим зостався з того люду,   
 Той гине на єгипетській роботі;   
 З його могили хоче цар зробити    
 Для себе пам'ятник - хай гине раб!    
 І раб копає землю, теше камінь,    
 Приносить мул з ріки і робить цеглу,    
 Виводить мури, статуї великі,    
 Запрігшись, возить самотужки, й ставить,    
 І щось будує вічне і величне,    
 Щось незрівнянне і потужно гарне,    
 Мальоване, мережане, різьблене;   
 І кожна статуя, колона, малювання,    
 Мережечка, різьба і навіть цегла    
 Незримими устами промовляє:   
 "Мене створив єгипетський народ!"   
     
 Умер давно той цар з лицем тирана,    
 Зоставсь по ньому - круг і збитий напис.    
 Співці! не марте, вчені! не шукайте,    
 Хто був той цар і як йому наймення:   
 З його могили утворила доля    
 Народу пам'ятник, -    хай гине цар!   
     
 28/VIII 1904   
     
   
