|  | словник | перекладачка | факти | тексти | програми |
|  | щодо | посилання | новини | гостьова книга | пошук |
|  | початок тексти автор твір

Олександр Сковорода ## Волхва О Волхва, наступниця йоги, Сон-квітка казкових лісів, Із обрію в обрій дорога, Пташиний і зоряний спів. Сон-квітка яскрава і ніжна, Прекрасна чаруюча мить, Прийшла, ожила і розквітла, Як пам'ять із безвісті літ. Сон-квітка моя і мрія, Сон-спогад чудесного світу, Чар-квітка, зоря і проміння, Розкриті сонця дивоцвіту. Розкритого простору Волхва, Над обрієм сонячний цвіт, Летить у безмежність дорога, У простір і в сонячний світ. Прослалась за мною дорога У сивий вечірній туман, А мене несуть мої ноги До вихору сонячних барв. Ще трохи, й сховаються барви За синю вечірню імлу, Чар-зіллям обернуться трави, А місяць зійде наяву. Приходить Землі таємнича Відкритись мені глибина, І стежка розкрилася звична Шляхом Чумацьким без дна. О Волхва Землі і проміння, Чар-стежка і зорепад, Біжу я у вашому ритмі, У ваш уживляюся лад. Дороги летять, присвячені Мені дорогим іменам, Куди – не має значення, Навіщо - не знаю і сам. Дороги мого натхнення, Незнані і неповторні, Дороги ідуть крізь мене, Як я, осяйні і чорні. Ідуть крізь мої горизонти, Простори, туман, болота, Крізь темряву і прозорість, Із відчаю в забуття. О Волхва моїх горизонтів, Просторів, польотів, падінь, Доріг до вершин і в безодню, Ненюханих квіток і див. Розломи і чорні провалля, Блукання у тьмі навмання, Ледь чутно жевріюча пам'ять, Що прагне ввійти у життя. Ледь чутно жевріючий поклик, Що сплив з глибини забуття, Незнаного простору подих, Безодня нова й висота. Жевріюче прагнення злету І шепіт невимовних мрій, Що зринули з безвісті Лети І квітнуть над хаосом хвиль. О Волхва, стихій рівновага, Вібруючих в просторі струн, Води животворної спрага, І шепіт утрачених Рун. О Волхва, пробудження Сонця, Барвистий і сонячний цвіт, Натхнення промінне віконце, Мій погляд і поступ у світ. О Волхва чарівної тиші У озері місячних хвиль, Що лагідно мене колише У струменях теплих своїх. О Волхва, води невимовність, Прозорих озерних глибин, Чарівний хвилюючий погляд У іскрах танцюючих хвиль. Блакитні хвилюючі очі, Прозорі озерні чари, Прекрасні і неповторні Землі заповітні чакри. Землі неповторно-прозора Відкрита життя таїна, Блакитна, бурхлива і чорна Для неба, поверхні і дна. О Волхва незримого дійства, Глибин потаємних і снів, Мета, траєкторія й вістря У вічність спрямованих стріл. О Волхва натхнення і лету, Чар-промінь крізь тисячі літ, Чар-вісник безмірно далекий У наш шаленіючий світ. Чар-образ ніжної квітки Цвіте в невимовності Волхви Прообразом нового світла, Чар-променем нової волі. О Волхва, ти мить, що єднає Безодню, блакить, висоту, Поєднує і розтинає, І творить дорогу й мету О Волхва моя і мрія, Дорога й мета незбагненна, Джерела, чари і крила, Що творять самого мене.

вгору |  |  |
[an error occurred while processing this directive] |
|  | © 2000-2003, Київ, Соломко Валентин -- ідея та наповнення, графічне опрацювання -- проєкт дизайн, змiнено -- 29.06.2003 17:20:20 |