         
 Над колискою     
     
     
Спить мій малесенький, спить мій синок…
Спить він, наслухавшись дивних казок.
   
Нащо ж ти віченьки знову розкрив?!
Спи, моя пташко, то вітер завив.
   
Стогне і виє уже він давно,
Б'ється і стука у наше вікно…
   
Геть, розбишако, в далекі степи!..
Спи, моя ластівко, солодко спи!
   
Ось уже й вітер зовсім занімів…
Мабуть, заснуть під намет полетів…
   
Холодно зараз в лісах і лугах —
Все потонуло в глибоких снігах.
   
Бігають зайчики, мерзнуть, тремтять,
Затишок хочуть собі відшукать.
   
Ось, вони вгляділи, кущик стоїть, —
Годі! Давно вже лисичка там спить.
   
Кинулись знову кудись на грядки —
Ой, там ночують сьогодні вовки.
   
Краще ви в поле біжіть, за лісок…
Знайдете там ви соломи стіжок —
   
Глибше забийтесь, зарийтесь в снопки,
щоб не знайшли вас голодні вовки…
   
Спи ж, мій малесенький, годі гулять…
Зайчики білі давно уже сплять.
   
   
