Free Web site hosting - Freeservers.com

GET YOUR DOMAIN:

'); //-->

'); //-->

'); //-->

Річард Бах
ІЛЮЗІЇ
ПРИГОДИ МЕСІЇ МИМОВОЛІ
ПОВІСТЬ

1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20

4

— Де ви всього цього навчилися, Доне? Ви так багато знаєте! Чи, може, мені це тільки здається? Ні. Знаєте ви багато. І все завдяки досвіду? Чи вас якось готували на роль Учителя?

— Тобі дають книгу, і ти читаєш.

Я повісив на розчалку щойно випрану шовкову хустину і витріщив- ся на нього:

— Книгу?!

— “Підручник Спасителя”. Це — своєрідна біблія для Вчителів. Десь у мене був примірник, якщо вас цікавить. — Так, звісно! Ви маєте на увазі звичайну книгу, що підказує вам?.. Якусь хвилю він порпався в багажнику — у “Тревел-ейра” він одразу ж за підголовником — і видобув звідти невеличку книжку в оправі, що мала вигляд замшевої.

Посібник Месії Нагадування для розвиненої душі

— Що ви мали на увазі, коли сказали: “Підручник Спасителя”? Це ж “Посібник Месії”.

— Що так, що так — хіба не однаково?

Він почав збирати порозкидані довкола літака речі, наче настав час збирати- ся в політ.

Я гортав сторінки книжки. То була збірка афоризмів і стислих приписів.
Перспектива — скористайся нею або облиш її. Якщо ги звернувся до цієї сторінки, значить ти забуваєш: усе, що діється навколо тебе, не є реальністю.

Подумай про це. Пам'ятай, звідки ти прийшов, куди йдеш, а передовсім — чому ти створив халепу, в яку втрапив. Пам'ятай, що конатимеш жахливою смертю. Все це — добра підготовка, і ти дістанеш від неї більше втіхи, якщо зберігатимеш ці факти у своїй свідомості. А проте, сприймай свою смерть досить поважно. Якщо ти сміятимешся дорогою до місця твоєї страти — це, як на загал, буде незрозумілим для менш розвинених створінь, і вони називатимуть тебе божевільним. — Ви прочитали оте — про втрату перспективи, Доне?

— ?.

— Там говориться, що людина має сконати жахливою смертю.

— Це зовсім не обов'язково. Залежить від обставин. І від того, чи відчуває людина бажання залагоджувати справи.

— А ви конатимете жахливою смертю?

— Не знаю. В цьому не так багато сенсу, особливо тепер, коли я покинув те діло. Невеличке спокійне вознесіння — цього має бути досить. Вирішу за кілька тижнів: коли завершу те, заради чого прийшов.

Я сприйняв це за жарт — адже Дон не раз уже так жартував. Не знав я тоді, що він говорив про ті кілька тижнів цілком серйозно.

Я знову заглибився в книжку: мені здавалося, що саме такого знання потре- бує Вчитель. Пізнавати — це навчатися того, що ти вже знаєш. Діяти — це демонструвати, що ти це знаєш. Навчати інших — це нагадувати їм, що вони знають усе так само, як і ти.

Всі ви — учні, виконавці, вчителі.

Єдиний твій обов'язок у будь-якому з життів — бути праведним перед самим собою.
Бути праведним перед кимось або чимось іншим не тільки неможливо — це ознака фальшивості месії. Найпростіші запитання — водночас і найглибші. Де ти народився? Де твій дім? Куди ти йдеш? Що ти робиш? Замислюйся над цим час від часу і спостерігай за тим, як змінюються відповіді.
Найкраще ти навчаєш того, чого найбільше потребуєш навчитися сам. — Річарде, вам наче мову одібрало,—сказав Шімода, так ніби йому кортіло поговорити зі мною.

— Еге ж,— озвався я, не полишаючи читати. Якщо ця книга призначена тільки для Вчителів, я не мав наміру відриватися від неї. Живи так, щоб ніколи не соромитись, як щось сказане чи зроблене тобою стане відомим у світі —навіть, якщо ті відомості будуть неправдиві. Твої друзі пізнають тебе краще в перші хвилини зустрічі, аніж твої знайомі зможуть пізнати тебе за тисячу років. Найкращий спосіб уникнути
відповідальності — це сказати: “На мені лежить відповідальність”.

- Я завважив у тій книжці ще одну дивину. — Доне, ка сторінках немає номерів.

— Немає,— підтвердив він. — Просто розгортаєш її — і там саме те, що тобі потрібно.

— Чарівна книга! — №. З будь-якою книгою можна так. Навіть із старою газетою, якщо читати досить уважно. Хіба не траплялося, що замислившись над якоюсь проб- лемою, ви розгортали першу-ліпшу книгу, яка тільки була напохваті, і раптом прозрівали од того, що вона вам говорила? — Ні. — Ну то спробуйте колись.

Я спробував. Заплющив очі і намагався уявити собі, що ж зі мною станеться, якщо я й надалі подорожуватиму з цим дивовижним чоловіком. Його товариство тішило мене, але я не міг позбутися відчуття, ніби щось аж ніяк не втішне має скоїтися з ним найближчим часом, і мені дуже не хотілося бути цьому свідком. З такою думкою я розгорнув книжку, все ще не розплющуючи очей, потім розплющив їх і прочитав: Через усе твоє життя тебе веде внутрішня жага пізнання — ця неспокійна духовна сутність, яка і е твоїм справжнім “я”. Не відвертайся від можливих різновидів майбутнього, аж поки не пересвідчишся, що в них немає чого навчитися. Ти завжди вільний змінити свій вибір і обрати інше майбутнє чи інше минуле. Обрати інше минуле? Буквально чи образно? Як це зрозуміти?.. — Схоже на те, Доне, що мій розум розладнався. Не знаю, чи здатен я навчитися такого.— Практика. Трохи теорії і багато практики,— сказав він. — На це потрібно десь півтора тижня.— Півтора тижня?

— Еге ж. Повірте у те, що знаєте всі відповіді, і ви знатимете усі відповіді. Повірте у те, що ви Вчитель, і ви — станете ним.

— Я ніколи не казав, що хочу бути Вчителем.

— Ваша правда,— мовив він. — Не казав. Посібник я залишив у себе, і Дон так і не попросив його повернути.

'); //-->

'); //-->

'); //-->