 ШЛЯХ     
     
 Шлях без краю лежить... а над шляхом — імла,   
 Шлях, камінням укритий, тернистий,   
 І життя на той шлях вже мене посила.   
 Чи дійду ж до кінця його чесний і чистий?   
 Чи в знемозі впаду, притулюсь до землі   
 І брехнею й неправдою вкриюсь,   
 Чи дійду до мети з потом я на чолі   
 І сльозами утіхи умиюсь?   
 Як впаду і скажу, що не маю снаги,—   
 Чи хто буде мене рятувати,   
 Як почнуть кепкувать з мене злі вороги —   
 Чи хто буде і з них кепкувати?   
 Чи я сам одиноко і сумно піду,   
 І зневірюсь в меті, і заплачу,   
 А чи друзів таки на шляху тім знайду   
 І надію і в інших побачу?!   
     
 1910     
