         
 * * *   
     
 Задивляюсь у твої зіниці     
 Голубі й тривожні, ніби рань.   
 Крешуть з них червоні блискавиці   
 Революцій, бунтів і повстань.   
     
 Україно! Ти для мене диво!   
 І нехай пливе за роком рік,   
 Буду, мамо горда і вродлива,   
 З тебе дивуватися повік...   
     
 Одійдіте, недруги лукаві!   
 Друзі, зачекайте на путі!   
 Маю я святе синівське право   
 З матір'ю побуть на самоті.   
     
 Рідко, нене, згадують про тебе,   
 Дні занадто куці та малі,   
 Ще не всі чорти живуть на небі,   
 Ходить їх до біса на землі.   
     
 Бачиш, з ними щогодини б'юся,   
 Чуєш — битви споконвічний грюк!   
 Як же я без друзів обійдуся,   
 Без лобів їх, без очей і рук?   
     
 Україно, ти моя молитва,   
 Ти моя розпука вікова...   
 Гримотить над світом люта битва   
 За твоє життя, твої права.   
     
 Ради тебе перли в душу сію,   
 Ради тебе мислю і творю...   
 Хай мовчать Америки й Росії,   
 Коли я з тобою говорю.   
     
 Хай палають хмари бурякові,   
 Хай сичать обращи — все одно   
 Я проллюся крапелькою крові   
 На твоє священне знамено.     
