Намалював я Тебе Найсвятіша Мати у окулярах
товстих і важенних
така Ти у них людська
як працівниця на пошті що стомилась від наших листів
як бабуся над пас’янсом який не виходить
як троюрідна тітка така близька що самотня
як учителька над диктантом із зеленою кляксою
як одна атеїстка що багато читає й мало бачить
часом бездомна як сива зозуля без батьків
тепер окуляри стираю гумкою і шматочом білого хліба
щоб не було і сліду

от тільки сліз я не малював оцих
як воно сталося 


1974



Джерело: Твардовський Я. Треба йти далі, або прогулянка сонечка: Вибрані поезії /
Упорядк., перекл., передм. та прим. Тетяни Черниш і Сергія Єрмоленка. — К.: Кайрос, 2000.