Спить мій малесенький, спить мій синок… 
Спить він, наслухавшись дивних казок. 
 
Нащо ж ти віченьки знову розкрив?! 
Спи, моя пташко, то вітер завив. 
 
Стогне і виє уже він давно, 
Б'ється і стука у наше вікно… 
 
Геть, розбишако, в далекі степи!.. 
Спи, моя ластівко, солодко спи! 
 
Ось уже й вітер зовсім занімів… 
Мабуть, заснуть під намет полетів… 
 
Холодно зараз в лісах і лугах — 
Все потонуло в глибоких снігах. 
 
Бігають зайчики, мерзнуть, тремтять, 
Затишок хочуть собі відшукать. 
 
Ось, вони вгляділи, кущик стоїть, — 
Годі! Давно вже лисичка там спить. 
 
Кинулись знову кудись на грядки — 
Ой, там ночують сьогодні вовки. 
 
Краще ви в поле біжіть, за лісок… 
Знайдете там ви соломи стіжок — 
 
Глибше забийтесь, зарийтесь в снопки, 
щоб не знайшли вас голодні вовки… 
 
Спи ж, мій малесенький, годі гулять… 
Зайчики білі давно уже сплять. 
 
 
