* * ** * * 
 
Так гарно ти снилась мені: 
Не руки, не очі, лиш голос, 
Лиш голос, як день у вікні, 
Як вітру знадлива голість. 
 
Наче в блакиті зоря, 
Ти в слові замерехтіла. 
Зринали, як блиск янтаря, 
Згини твойого тіла. 
 
Зринали й зникали вмить 
Хвилею золотею. 
І серце хотів я вмить 
Тим світлом і чистотою. 
 
Раптом — пробудження грім, 
Де ж ти пропала, ноче? 
Метелик у серці моїм 
Вогкими крильми тріпоче. 
 
