      Пора Репетицій

      Наша кожна закоханість кожна тісніша та ближча
      смертоносною голкоп вишито флер цей і дим 
      поверни місяць так щоб він падав на рідне обличчя
      і тремти як художник і плач як убивця над ним

      це пора репетицій дерева виходять на сцену
      кров старого актора стіка листопад листопад
      о наївний глядачу ти віриш ця смерть достеменна
      смерть завжди достеменна тебе научає театр

      і на сад що тепер помира і воскресне весною
      на зів'ялі оголені плечі старої гори
      і на рідне обличчя що збліднуло перед тобою
      накладає мистецтво широкий підкреслений грим

      це пора репетицій вже текстом великої драми
      перетруджено губи ремарки горять із пітьми
      хай не будуть проклятими ролі що обрано нами
      ми як пізні дерева готові уже до зими
