На трьох горбах під знаками орла
Ми кладемо прямі основи міста.
Видноколом утомленим лягла
Навколо нього далина імлиста.

О горда певність дужої руки,
Набряклих м'язів радісне щеміння
І дух - бадьорий, гострий і п’янкий –
Розколотого долотом каміння!

Зайнявся ранок, вечір зажеврів –
Горить червоно понад нами порох.
І ждуть жінки із стравою мужів
У білих, простих і важких уборах.

А в сутінках, коли пора кінчать,
Коли сурма усіх спочити кличе,
Ще довго на риштованнях стоять,
Стрункі і невгомонні будівничі.

