УКРАЇНСЬКЕ АЛЬФРЕСКО

Над шляхом, при долині, біля старого граба, 
де біла-біла хатка стоїть на самоті, 
живе там дід та баба, і курочка в них ряба, 
вона, мабуть, несе їм яєчка золоті. 

Там повен двір любистку, цвітуть такі жоржини, 
і вишні чорноокі стоять до холодів. 
Хитаються патлашки уздовж всії стежини, 
і стомлений лелека спускається на хлів. 

Чиєсь дитя приходить, беруть його на руки. 
А потім довго-довго на призьбі ще сидять. 
Я знаю, дід та баба - це коли є онуки, 
а в них сусідські діти шовковицю їдять. 

Дорога і дорога лежить за гарбузами. 
І хтось до когось їде тим шляхом золотим. 
Остання в світі казка сидить під образами. 
Навшпиньки виглядають жоржини через тин… 

