Цілий світ ліг на аркуш малого митця —
Він сидить та старанно виводить перуки...
Цілий світ, вся нехитра картина оця,
Де дорослі нарівні з дітьми міцно взялись за руки.

Чистий дім, весь уквітчаний чимось рясним,
А за ним невеличкий струмочок дзюркоче
З далини. Тут і зайці, рожеві, мов сни, 
І усміхнене сонце вгорі мружить лагідні очі.

Білий дим запинає небесну блакить, 
Білий кіт споглядає привабливу мишку,
Білий птах одиноко у справах летить
І не бачить художник малий, що дивлюся я нишком.

Одягну тихо демісезонне пальто
І піду, а на думці невимовні трелі...
Білий птах, залишайся... з білим котом
На потертому аркуші... На простій акварелі...
2000

