Ти будь у мене тверда, як небо осіннє уночі. Будь чиста, як плуг, що оре. Будь 
мамою, що нічков темнов дитину хитає та тихонько-тихонько приспівує до сну. 
Вбирайся, як дівчина раненько вбираєся; як виходить до милого, ще й так 
вбирайся. Шепчи до людей, як ярочок до берега свого. Грими, як грім, що 
найбільшого дуба коле і палить. Плач, як ті міліони плачуть, що тінею ходять по 
світі. Всякай у невинні душі, як каплина роси у чорну землю всякає. Біжи, як 
нам'єтності мої, що їх більше батогів жене, як сонце проміння має, біжи та лови 
чужі нам'єтності та сплітайся з ними. Як знеможеш, то сядь на вербу та дивися на 
спокійний став.
Така будь, моя бесідо!
