ДВА ХЛОПЧИКИ
 
Два хлопчики в зелену пору року 
До лісу вийшли,— вікових дібров. 
Один із них прискалив миттю око 
Й прикинув діловито: «Скільки дров?»
 
А навкруги і щебетало, й квітло, 
Як сто віків тому, так і тепер... 
Не стримавсь другий хлопчик:
«Скільки світла!» 
Промовив і, схвильований, завмер.
 
Два хлопчики... І ліс так пильно в вічі 
Дививсь сусідам димокурних труб. 
Він ще не знав, хто буде тут лісничим:
Чи садівник життя, чи дроворуб...
 
 
