Проз село Олійникову Слободу через поля лежить вал. 
Початок його від болота села Скрибишів Білоцерківського 
району. Село це розташоване від Олійникової Слободи в 
трьох кілометрах. Напрямок цього валу з південного заходу 
на схід. Кілометрів п'ять тягнеться цей вал високий. Попід 
валом є виямка з північного боку. Після п'яти кілометрів 
вал сходить нижче й нижче і сходить нанівець. Лише єсть 
деякі ознаки, що цей вал був протягом аж до Дніпра, по- 
близу міста Трипілля, яке розташоване на Дніпрі. Літньої 
пори для пастухів села вал — це було улюблене місце. Коли 
було пасуть скотину, то на валу гуляють. Спускаються в ва- 
лу, пхає один одного і різні гулянки придумували. Я, будучи 
пастухом, запитував деяких людей, відкіля взявся цей вал. 
Точних даних ніхто не сказав, відкіль він узявся. А лише 
деякі казали, що нібито було це за давніх, давніх часів. 
Будто би коло цього болота, відкіля починається вал, десь 
взявся великий змій. І тут жили кругом люди, і тому змієві 
щодня тре було давать одну людину в жертву на пожераніє 
по черзі. Коли прийшла черга, значить отправляйся, і не 
розбирається, хто б то не був: чи бідний, чи багатий. 
І от дійшла очерідь, що тре було оддати на пожераніє змію 
царську дочку. От цар оголосив: "Хто в царстві цьому най- 
деться такий, щоб побідив змія?» Тут жив їден коваль, яко- 
му стало жалко царської дочки. От він назбирав багато за- 
ліза і начав кувать. І скував великого, великого плуга. І тоді 
пішов до змія. Залигав його і запріг в цей великий, великий 
плуг. Заглибив плуга І як прижав цього змія, як орнув ним, 
і це такий навернув вал — така летіла з цього плуга скиба. 
І гнав його в цьому плузі доти, доки змій лопнув. І так був 
змій знищений, і народ був освобождьонний од пожеранія 
змія. 

