* * ** * *
 
Нумо в ліс чи в поле з суєти мізерної, 
До дубів дніпровських, тиші крайозерної, 
Де первісне небо і луги первісні, 
А з куща калини — солов'їна пісня.
 
Там для серця знайдем втіху і розраду... 
А знайшли — зажуру і гірку досаду. 
Під кущем калини — голопупі «містери», 
Солов'ї поглухли, бо ревуть транзистори.
 
Хто вони, і звідки, і якого роду — 
Ці «вінці природи», що ганьблять природу? 
Все втекло до біса — звірина і птиця. 
О, ви ще не знаєте, як природа мститься!
1971
